NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
JOULUN PERINTÖ
LELUJA LAPSILLE -GAALA
Kippis!
HOME & HEARTH GIFTS -YHTIÖ
- Hei. Oletteko nähneet neiti Langfordia? - Emme.
- Oletteko nähneet neiti Langfordia? - Valitettavasti emme.
Hei. Oletteko neiti Langford?
- Valitan. - Anteeksi.
- Anteeksi, herra Pittman. - Hetkinen.
Olen rouva Worthington, komitean puheenjohtaja.
Hoidan ensin tämän loppuun.
Neiti Langford edustaa Home & Hearth Gifts -yhtiötä, eikö niin?
Kyllä. Olen melkein valmis.
Hänellä piti olla esitelmä 20 minuuttia sitten.
- En löydä häntä. - Hienoa.
Näin tämä homma hoidetaan. Anteeksi. Mitä asiaa teillä olikaan?
Herra Pittman, missä kihlattunne on?
Venäjän tuomari antaa täydet kymmenen pistettä.
Kiitos. Vuosien voimistelu ei helposti unohdu.
Kiitos.
- Suosikkikohteelleni. - Kiitämme anteliaisuudestasi.
Tuplaan summan, jos ylität tuon.
- Unohda. - Oletko pelkuri?
Nelinkertaistan summan. Sillä saa paljon leluja.
- Anna mennä, Ellen! - Hän aikoo tehdä sen.
- Hyvä on, mutta haluan sekin heti. - Kirjoitan sen nyt.
Neiti Langford!
BILEPERIJÄTÄR KOMPUROI JUHLASSA
"Bileperijätär."
BILEPERIJÄTTÄREN ESITYS
"...jossa jälleenmyyntijätin perijä Ellen Langford -
harjoitti juuri niitä temppuja, joilla hän ansaitsi lempinimen 'bileperijätär'."
- Onko tyttäreni tullut? - Hän on kokoushuoneessa.
- Haenko hänet? - Minä haen hänet.
KEVÄT-KESÄMALLISTO
Hei. Olen miettinyt, että tarvitsemme menevämmän mainoslauseen.
"Sydämellisten lahjojen koti" on vanhanaikainen.
Juuri nyt olen kiinnostunut vain tästä lauseesta.
- Oho. - Nimenomaan.
Yritin lepytellä rouva Worthingtonia tunnin ajan.
Minut haastettiin temppuun hyväntekeväisyyttä varten.
Siis haastettiin? Oletko 12-vuotias?
Kun olet julkisuudessa, olet yhtiömme lähettiläs -
ja kun olet toimitusjohtaja, olet yhtiömme kasvot.
Päätit siis jäädä eläkkeelle?
Luulin päättäneeni niin, mutta nyt en ole varma, uskallanko.
Minun pitää jättää yhtiö luotettavalle henkilölle.
- Anteeksi. - Pystyt parempaan.
Ryhdistäydy meidän kaikkien takia.
Ehkä se on minun syyni.
Noran kuoltua annoin Ellien päästä liian helpolla aivan liian usein.
Hemmottelinkohan häntä?
Et. Eivätkö kaikki lapset saa Ferrarin joululahjaksi?
- Olet hauska. - Meinasin unohtaa.
Tämä on tärkein juttu. On sinun vuorosi kirjoittaa joulukirje.
Oletko miettinyt, mitä kirjoitat tänä vuonna?
Hei, isä. Anteeksi, Alice. Tulin kysymään, haluatko lounasta.
Valitettavasti minulla on puhelinneuvottelu yhdeltä.
- Siirrän sen kolmeksi. - Ihanko oikeasti? Hienoa.
Olen todella pahoillani.
Kuulehan... Kiitos. Vika ei ole vain sinussa, vaan myös minussa.
Haluan tehdä enemmän kuin vain pyytää anteeksi.
Haluan tehdä jotain korjatakseni tilanteen.
- Ei sinun tarvitse. - Teen sen sinun, yhtiön ja äidin vuoksi.
Myös itseni vuoksi. Haluan todistaa sinulle, etten ole pelkkä biletyttö.
- Hyvä on. Hienoa. - Kiva.
- Mitä sinä suunnittelit? - Minä tuota...
En ole vielä keksinyt mitään, mutta...
Entä jos järjestäisin ystävänpäivän varainkeruutapahtuman?
Voisimme pitää kunnon bileet, ja voisin kutsua paikalle lehdistön.
- Ellie, mietit nyt julkisuuskuvaamme. - Niin mietin.
Se on hyvä juttu, ja sitä pitääkin miettiä,
mutta mielestäni sinun pitää oppia jotain yhtiön hengestä -
ja ihmisistä, jotka ostavat lahjojamme.
- Aivan. - Ihmisistä, jotka ovat erilaisia kuin me.
- Ymmärrän. - Asiakkaamme asuvat pikkukaupungeissa.
Nyt taisin keksiä.
- Sain ajatuksen. - Niinkö? Minkä?
Haluan, että lähdet työmatkalle minun puolestani.
Hyvä on.
Vie joulukirjeet Zeke-sedälle.
- Haluatko, että lähden Snow Fallsiin? - On minun vuoroni viedä kirjeet,
mutta lähetän sinut sinne, mistä kaikki alkoi.
Selvä. Milloin?
Tänä iltanako? Ihanko oikeasti?
- Et ole tosissasi. - Ei se ole iso juttu.
Entä Maui? Lippuja ei voi palauttaa.
- Lähdemme vasta jouluaattona. - Sait siis matkaa varten satasen ja lipun?
Minulla on jo majapaikka. Zeke-setä omistaa matkustajakodin.
- Se on hieno. - Sait satasen.
Sillä summalla Zeke ja isäkin aloittivat.
Älä nyt viitsi. Mielestäni tämä on ihana idea.
Saatko siis alkaa hoitaa koko liikettä, jos onnistut tässä haasteessa?
Saan, vaikka tämä kuulostaakin nyt gangsterileffalta.
- 100 dollaria on vähän. Ota luottokortit. - En voi.
- Tuo on järjetöntä. - Korteissa on nimeni.
- Entä sitten? - Se on tämän haasteen toinen osio.
Multimiljoonayhtiön perijätärtä kohdellaan eri tavalla,
joten minun täytyy käyttää peitenimeä.
Kulta, miksi teet tämän itsellesi?
En halua, että minua pidetään tyhmänä ja rikkaana pentuna.
Haluan todistaa isälleni ja itselleni, että osaan hoitaa asioita.
- En ole pelkkä bileperijätär. - Tuohan on...
- Mikä juttu se oikein on? - Tarkoitatko joulukirjeitä?
- Tarkoitan. - Katso, mitä kortin takana lukee.
Siinä on alkuperäinen bisnessuunnitelma.
Kun Zeke ja isä keksivät perustaa yhtiön, he kirjoittivat suunnitelmansa muistiin.
Entä kaikki nämä kirjeet?
He kirjoittavat toisilleen joka joulu vuoden hyvistä ja huonoista tapahtumista.
- Sähköposti on keksitty. - Katso päiväyksiä.
Jotkut kirjeet kirjoitettiin ennen sähköpostin keksimistä.
Joka tapauksessa heidän on pakko tavata joka joulu.
- Se on yhtiön perinne. - Oli miten oli...
Nyt pitää lähteä. Lentokentälle on luultavasti hirveä ruuhka.
- Katsoitko tätä lippua? - En. Miten niin?
Meidän ei tarvitse välittää siitä, onko lentokentälle ruuhkaa.
Port Authorityn linja-autoterminaali toivottaa tervetulleeksi New Yorkiin...
Ole hyvä. Tämä juttu onnistuu vain, jos kukaan ei tiedä, kuka olet.
- Ymmärrän. - Kerro Zekelle terveisiä.
Minä kerron, äläkä ole minusta huolissasi. Pidän itsestäni huolen.
Pystyn siihen.
- No niin. - Ellie.
- Anna luottokorttisi. - Ai niin.
Kiitos.
Entä Platinum?
Hyvä yritys.
- Hei hei. - Bon voyage.
Viimeinen kuulutus Kennebunkportiin, Augustaan, Watervilleen ja Snow Fallsiin.
Hei. Jätetäänkö matkatavarat tähän?
- Kyllä vain. - Hyvä. Laukuissani on särkyviä tavaroita.
Ne eivät saisi pomppia ympäriinsä.
- Ymmärrän. - Kiitos.
Anteeksi.
Ole varovainen.
Anteeksi. Etsin paikkaani, mutta en näe penkkien numeroita.
- Et näe niitä, koska niitä ei ole. - Mistä sitten tietää, mihin istutaan?
En tiedä. Sitä vain istutaan johonkin, vaikka tähän.
- Kiitos. - Ei kestä.
- Etsitkö jotain? - Kutsunappia.
- Siis mitä? - Kutsunappia.
Lasi viiniä tulisi nyt tarpeeseen.
- Et taida matkustaa usein bussilla. - Tämä on ensimmäinen kertani.
- Ei kai? - Kyllä vain.
- Minä olen tässä konkari. Kathy Garver. - Olen Ellen La...
- Ei sillä ole väliä. - Mukava tavata, Ellen.
TERVETULOA SNOW FALLSIIN
KUUSIA
Neiti.
HYVÄÄ JOULUA
Neiti!
Anteeksi.
Anteeksi, olen vielä puoliunessa. Kiitos paljon.
Etkö pysty vaihtamaan satasesta?
- Ei se mitään. Hyvää joulua. - Olen pahoillani.
Hyvää joulua sinullekin.
Hei, varo!
Ei! Varo.
TAKSI
- Voi luoja. - Yritätkö aiheuttaa onnettomuuden?
- Sinä osuit matkalaukkuuni. - Miksi se oli autotiellä?
Irrotin siitä hetkeksi katseeni, ja joku mies vain tuli ja...
- Joku mieskö? - Kyllä.
Voitko...
- Tarvitsetko taksia? - En sinun ajamaasi. Minä odotan.
Varaudu sitten pitkään odotukseen. Tässä kaupungissa on yksi taksi.
- Hyvä on. Tilaan Uberin. - Ei täällä ole niitä.
- Onko täällä Lyftiä? - Voisit yhtä hyvin puhua hepreaa.
Kännykätkään eivät oikein toimi täällä.
EI KENTTÄÄ
Loistavaa.
Mitä jos hyppäisit kyytiin? Talo tarjoaa. Se on vähintä, mitä voin tehdä.
Luota minuun. Olen paras vaihtoehtosi tällä hetkellä.
- Olet siis New Yorkista? - Niin olen. Mistä arvasit?
- Näytät vain siltä. - Siis miltä?
Vain... Tulit päivän toisella bussilla, ja se tuli New Yorkista.
- Oletko käynyt siellä? - Olen käynyt.
- Mitä pidit siitä? - Tulin takaisin tänne.
Selvä.
- Kiitos kyydistä. - Ei kestä kiittää.
Onko sinulla varaus?
- Työskenteletkö täälläkin? - Olen tämän paikan isäntä Jake Collins.
Hauska tavata. Ajan taksia, kun Hermanin kihti oikuttelee.
Oikeastaan tulin tapaamaan omistajaa.
- Zekeä. - Kyllä. Onko hän täällä?
- Hän lähti tänä aamuna. - Mitä?
- Milloin hän sanoi palaavansa? - Tunnet Zeken.
Niinpä. Pomomme ja hänen salaperäiset henkimaailman matkansa.
Ne eivät kuulu tavallisille kuolevaisille.
- Hän itse sanoi niin. - Kuinka kauan hän on poissa?
- Kelly? - Hän sanoi: "Minä palaan, kun palaan."
- Hän palaa, kun palaa. - Soitatko ja kerrotko hänelle, että tulin?
Olen Ellen Lan... London.
Kuten sanoin, täällä on surkea kenttä, eikä Zeke oikein perusta kännyköistä.
Aivan, mutta isäni...
Luulin vain, että Zeke tietäisi tulostani.
Hän ei sanonut minulle siitä mitään. Vieläkö haluat huoneen, neiti Lan-London?
Nimeni on pelkkä London. Ellie London.
Ellie London. Huoneessa on lankapuhelin, mutta se maksaa.
- Ei se mitään. - Keksit eivät maksa mitään.
Hienoa.
Eikö hän tosiaan ole siellä? Eläkkeelle jäätyään Zeke menetti ajantajunsa.
- Mitä minä nyt teen? - Pääsit jo perille. Mikset vain rentoudu?
- Ehkä Zeke tulee huomenna. - Entä jos ei tule?
Enkö voi vain jättää kirjeitä tiskille ja palata New Yorkiin?
Et. Sinun pitää antaa ne Zekelle. Se on perinne, ja niin me sovimme.
Mutta isä, jouluaattoon on kolme päivää. Pahus. Haloo.
Anteeksi, mutta en oikein kuule sinua. Yhteys on nyt huono.
Sanoin, että jouluaattoon on kolme päivää, ja lupasin Graylle...
Haloo.
Ei.
Hetkinen.
- Hei. - Hei.
Tässä on vaihtorahasi. Minun piti käydä kassakaapilla.
- Meillä ei usein makseta satasilla. - Oletko jo kuullut Zekestä?
En mitään. Jos sinulle tulee nälkä, Debbien kahvila on kulman takana.
Tilaan huonepalvelusta.
Mitä?
Debbien kahvila on huonepalvelu. Saatan sinut sinne. Tarvitsen kahvia.
- Hyvä on. - Okei.
- Täällä tulee aikaisin pimeä. - Olet nyt kaukana pohjoisessa.
Kiitos paljon, Jake, ja oikein hyvää joulua sinulle.
Samoin sinulle, kaunis nainen. Kiitos.
- Unohditko vaihtorahasi yläkertaan? - En, mutta olen nyt vähän tiukoilla.
Kihlattuni mielestä rahan antaminen kodittomille on haitallista.
Höpö höpö.
En ole varma, olenko samaa mieltä, mutta ajattelepa asiaa.
Hyväntekeväisyyden harjoittaminen on itsekästä.
Pitäisikö kodittomille antaa rahaa vai rohkaista heitä ansaitsemaan itse?
Tuo on mielenkiintoinen teoria,
mutta luultavasti Baxter arvostaa jokaista penniä, jolla saa lämpimän ruoan.
Mennään.
DEBBIEN KAHVILA
Kylläpä täällä on paljon väkeä. Olisi pitänyt tehdä varaus.
- Onneksi tunnen omistajan. - Hei, tulit juuri sopivasti.
Hei, Debbie-täti. Otan vain kahvia.
Älähän nyt. Pomo säästi sinulle simpukkakeittoa,
ja tiedät, ettei pomoa kannata suututtaa. Minä olen pomo.
Haluatko sinä ruokaa, juomaa tai lämpimämpiä vaatteita?
Hän tuli vain yhdeksi yöksi.
Kiitos, kun tulit treffeille vaatimattomaan paikkaamme.
- Emme ole treffeillä. - Hän on Ellie London.
- Hän tuli vain vierailulle. - Juuri niin.
Hyvä on. Ette ole treffeillä. Viivytkö vain yhden yön?
Sepä harmi. Et pääse illastamaan joulupukin kanssa.
Se on jouluaattomme perinne.
Kirkon aulassa on joulupukin paja, ja keräämme rahaa hyväntekeväisyyteen.
Neiti London pitää hyväntekeväisyyttä ongelmallisena.
En pidä.
Meillä on illallinen, tanssia ja hiljainen huutokauppa. Kannattaisi jäädä.
En voi. Minun pitää palata New Yorkiin. Tulin vain tapaamaan Zekeä.
Zeke Danielsiako? Olet oikeassa paikassa. Hän käy täällä vähän väliä.
Näetkö tuon pöydän? Siitä kaikki alkoi.
Tuossa Zeke Daniels ja Jim Langford keksivät Home & Hearth Giftsin.
Jos minun kuppilaani ei olisi ollut, he eivät ehkä olisi perustaneet firmaansa.
- Mistä tunnet Zeken? - Olen perheen ystävä.
- Tunnetko myös Jim Langfordin? - Tunnenko hänet?
- Seurustelin hänen kanssaan lukioaikana. - Seurustelitko herra Langfordin kanssa?
Seurustelin, kunnes hän tapasi Noran. En silti voinut olla pitämättä Norasta.
Hän oli todella älykäs ja valaisi aina koko huoneen.
Kaikki rakastivat häntä. He olivat kaunis pari.
- Eikö häät pidettykin matkustajakodissa? - Kyllä vain.
Kuulin, että Nora kuoli noin kymmenen vuotta sitten. Jim-parka.
Anteeksi, kun jäin muistelemaan menneitä. Katso ruokalistaa. Palaan ihan kohta.
- Oletko kunnossa? - Olen minä.
Hän on siis tätisi.
Niin on. Synnyin täällä, joten täällä asuu paljon sukulaisiani.
- Oliko hän laulaja? - Oli.
Hän lauloi vain paikallisissa yhtyeissä, mutta hänellä on mahtava ääni.
Sinä siis kasvoit täällä ja muutit New Yorkiin.
Mikä toi sinut takaisin tänne?
Minä tuota...
...tajusin, ettei suurkaupungin elämä ollut sittenkään minua varten.
- Anteeksi. - Oletko kunnossa?
Minä vain... En vain voi sietää tätä laulua.
Toimi nyt.
- Hän vaikuttaa mukavalta. - Debbie.
- Sanoin vain, että hän tuntuu mukavalta. - Hän on vain vieraana täällä.
- Sitä paitsi en ole kiinnostunut. - Et halua kiinnostua hänestä.
- Haluan vain uuden laulun. - Et voi sulkeutua ikuisesti.
- Se ei ole hyväksi sinulle. - Olen kunnossa.
Niin varmaan. Siksi hakkaat jukeboxianikin.
Hengitä sisään ja ulos.
Ja hengitä sisään ja ulos.
Tunne, miten solusi laajenevat.
Tunne, miten ne moninkertaistuvat, kun yhdyt universumiin.
Löydät rauhan sekä itsestäsi että maailmankaikkeudesta.
Miksi olet noin iloinen?
Neiti London, onko kaikki hyvin?
Sängyssäni on jotain. Se on jokin eläin.
Minäpä katson sitä.
- Voi sentään. - Mitä?
Sinulla kävi tuuri.
Sinua meinasi purra tämä kuumavesipullo.
- Mikä? - Pullo, joka on täynnä kuumaa vettä.
- Onko kaikki hyvin? - On. Voitte palata huoneisiinne.
Syyllinen pidätettiin, ja toimimme lain sallimissa rajoissa. Kiitos.
- Mitä se teki sängyssäni? - Se yritti pitää sinut lämpimänä.
Tarjoamme talvisin tällaisen lisäedun. Useimmat vieraamme pitävät siitä.
Varsinkin ne, joiden yöasu ei oikein sovi ilmastoomme.
Kiitos.
- Tarvitsetko lisäpeiton? - Hyvää yötä.
Anteeksi.
Tämä ei ole paksua kermaa vaan kuohukermaa.
Debbie ei tainnut lähettää kuohukermaa aamiaisen mukana.
Luulitko, etten huomaisi eroa?
- Luuletko, että olen idiootti? - En toki.
Hyvitän sinulle mielelläni laskustasi kermapurkin hinnan.
- Tuo kuulostaa paremmalta. - Hyvä.
Hoidit tilanteen ammattilaisen ottein.
Kapteeni Williams on mukava vanha mies.
Vaimonsa kuoltua hän on tullut joka vuosi tänne viettämään joulua.
Se on eräänlainen perinne.
Anteeksi. Snow Fallsin matkustajakoti, hyvää joulua.
Hetkinen. Hän on juuri tässä.
- Hei, Zeke. - Minä tässä. Saitko viestini?
Anteeksi, mutta täällä ei ole kenttää.
On ärsyttävää, kun et vastaa.
- On mukava kuulla ääntäsi. - Mihin aikaan palaat?
En ole varma.
- Mitä tarkoitat? - Zeke ei ole vielä täällä.
Ellen, tänä iltana on toimistoni joulujuhla.
Aivan.
Palaa siis tänne. Haluan, että meidät huomataan siellä.
- En voi lähteä vielä. - Etkö voi vain jättää niitä kirjeitä?
En. Perinteeseen kuuluu, että kirjeet annetaan henkilökohtaisesti.
- Mikä ihmeen perinne se on? - Älä nyt viitsi.
- Ihan miten vaan. - Anteeksi, mutta olen nyt jumissa täällä.
Sama se. Voin jutella Karenin kanssa.
- Siis Karenin? - Kyllä. Muistatko kirjanpidon Karenin?
- Ai niin, miten saatoinkaan unohtaa hänet? - Mitä sinä sanoit?
- En mitään. - Mitä sinä sanoit? En kuule mitään.
Haloo. Gray?
Voitko sinä... Tämä ei...
Haloo.
Linjat eivät taida toimia. Sellaista sattuu näin kylmällä ilmalla.
Onko Gray sulhasesi?
Siis se hyväntekijä?
Kyllä, ja hän haluaisi minut kotiin ennen heinäkuun neljättä. Saitko Zeken kiinni?
- Olen pahoillani. - Mistä?
Etkö saanut häntä kiinni vai etkö edes yrittänyt?
Minähän kerroin, ettei hänellä ole puhelinta.
Linjatkin ovat nyt poikki. Hän palaa, kun palaa.
- En voi jäädä toiseksi yöksi. - Sanoinko jotain väärää?
Kulutin suurimman osan rahoistani eiliseen illalliseen. Minulla ei ole enää rahaa.
- Hyväksymme luottokortit. - Minulla ei ole sellaista.
- Kuka matkustaa ilman luottokorttia? - Hienoa. Nyt pitää soittaa isälle.
Mitä?
Ei mitään. Keksin jonkin ratkaisun. Kiitos kuitenkin.
Neiti London. Ellie.
Kaikille käy joskus noin.
- Miten? - Rahat ovat tiukassa, ja yllätyksiä tulee.
- Hyväntekeväisyys ei ole sinun juttusi... - Ei...
Anna minun puhua loppuun. Siivoojamme rouva Dawson on lomalla.
- Kelly ilmoitti olevansa sairas, joten... - Mitä sinä pyydät minulta?
- Osaatko sijata vuoteen? - Osaan.
SEITSEMÄN
Voi ei.
Meidän pitää siis siivota kahdeksan huonetta kello kahteen mennessä.
Jos puolitamme hommat, pystymme siihen.
Juuri niin. Se kuulostaa järkevältä.
Onnea matkaan.
Pystyt tähän.
Tähän saattaa mennä kauemmin kuin arvelin.
Olen todella pahoillani. En ole tottunut tällaisiin hommiin.
Ilmeisesti et. Mitä teet työksesi?
- Minäkö? - Niin.
Minä olen...
LEIVONTAA LAUANTAINA
- Olen... Olen leipuri. - Vai leipuri?
Minua kutsutaan leipuri Ellieksi. Minä se vain leivon.
Keittiössä minä pääsen loistamaan, mutta teillähän ei ole sellaista.
Itse asiassa...
Teetarjoilu pitää toimittaa matkustajakotiin neljään mennessä -
joten sinä voisit loihtia herkut sillä aikaa, kun minä pyöräytän keksit.
Hyvä on.
Hoida kuitenkin ensin tuo kananmunien erottelu.
Siis erottelu. Ymmärrän.
- Onko kaikki hyvin, Ellie? - On. Mietin vain...
Käskit hoitamaan erottelun. Jäin miettimään yhtä juttua.
- Erottelenko koon vai painon perusteella? - Et taida olla leipuri.
- En olekaan. - Oletko koskaan kokannut?
Katson joskus kokkiohjelmia kuntosalilla.
Minun olisi pitänyt tajuta se eilen. Näytät ihan häneltä.
- Anteeksi? - Olet äitisi näköinen.
Olet kuin ilmetty Nora Langford.
En tullut ajatelleeksi sitä.
- Miksi valehtelet henkilöllisyydestäsi? - En ihan oikeasti valehtele.
Teen tämän isäni vuoksi. Hän halusi, etten kerro kellekään, kuka olen,
jotta minua ei kohdeltaisi eri tavalla.
Hän halusi, että opin jotain Snow Fallsin asukkailta.
- Pitääkö sinun oppia jotain? - Pitää. Ethän kerro kellekään?
Jos tuo on Jim Langfordin mielestä hyvä idea, autan sinua.
Kiitos.
- Tiesitkö, että Jake oli naimisissa? - En.
Hän tapasi New Yorkissa opiskellessaan Wall Streetin meklarin ja meni naimisiin.
Vuoden päästä nainen sitten jätti hänet jonkun miljonääriasiakkaansa takia.
- Sehän on kamalaa. - Niin on. Sydämeni särkyi.
Rakastan siskonpoikaani kuin hän olisi omani.
En halua, että häntä satutetaan.
En tullut satuttamaan ketään. Tulin ihan oikeasti vain oppimaan.
Sitten meillä on vain yksi vaihtoehto.
- Mikä se on? - Sinut pitää opettaa leipomaan.
Täksi illaksi ennustetaan suurta lumimyräkkää.
Kaikkia kehotetaan hakeutumaan suojaan mahdollisimman pian.
Voimakas tuuli tekee pakkasesta purevan,
joten kaikkien on syytä pysytellä lämpimänä sisätiloissa -
koko erittäin kylmän yön ajan.
- Hienoa. - Nämä ovat hyviä.
Joulupiparisi ovat näköjään suuri menestys.
- Se on sinun ansiotasi. - Minä vain pidin sinulle seuraa.
Teet uunijäätelöä ennen kuin huomaatkaan.
- Missä paikan isäntä on? - En ole varma. Voinko minä auttaa?
Hunaja on loppunut. Tänä aamuna ei ollut paksua kermaa.
- Mihin tämä paikka on menossa? - Minä tuota...
Tulkaapa kaikki sisälle tulen ääreen lämmittelemään.
Debbie, voitko auttaa?
Tulkaa vain.
Tulkaa sisälle.
Lämmitelkää ja tehkää olonne mukavaksi. Tulkaa.
- Hei. Mistä on kyse? - Sähköt ovat poikki kaupungin itäpuolelta.
On vaarallisen kylmää, joten siirsimme ihmiset suojiin,
mutta näille ihmisille ei vielä ole paikkaa.
Vanhalla Lakeshore Road -tiellä on epäilyttävä henkilö.
- Selvä. Pitää mennä. - Totta kai.
- Menetkö takaisin ulos? - Tarvitsen polttopuita.
Mihin nämä kaikki ihmiset sijoitetaan?
Minä keksin jotain. Ei ketään voi jättää ulos kylmään.
Ulos kylmään.
- Ellie, mihin sinä menet? - Palaan pian.
- Siellä on jäätävä ilma. - Minä pärjään.
- Eikö Ellie ollut kanssasi? - Miten niin?
- Luulin, että hän lähti auttamaan sinua. - Onko hän ulkona?
On. Hänellä oli hirveä kiire.
Tule. Täällä on paljon lämpimämpää. Takassa on tuli.
- Voinko tulla? - Voit.
Totta kai. Käy peremmälle. Olet erittäin tervetullut meille.
- Hei, Jake. - Hei, Baxter. Tule sisälle.
- En halua aiheuttaa ongelmia. - Tule istumaan takan ääreen.
Ulkona on todella kylmä. Haen sinulle kuumaa kaakaota.
Kiitos.
Olisit lähettänyt minut tai seriffin ulos.
- Kaikilla oli kiireitä. - Tällainen keli ei ole leikin asia.
Olit huolissasi minusta.
En ollut. Olin huolissani vaatteistasi, tai niiden puutteesta.
- Olitko huolissasi vaatteistani? - Olin.
- Vaatteeni kiittävät sinua. - Tuossa ei ole mitään järkeä.
- Sinulla oli nopeat hoksottimet. Kiitos. - Annat hyvää esimerkkiä. Kiitos itsellesi.
Nyt menen tekemään tulen takkaan.
- Selvä. - Tai siis menen kohentamaan tulta.
Hyvä on.
SNOW FALLSIN MATKUSTAJAKOTI
Te pääsette minun huoneeseeni. Minä majoitun tänne Baxterin kanssa.
- Kiitos. - Ei kestä kiittää. Jäljelle jäätte te.
- Sitten on vielä äiti ja kaksi prinsessaa. - Vaimoni ja minä olemme hääsviitissä.
- Meidän sohvallamme voi nukkua. - Hienoa. Kiitos.
Jacob, voin luovuttaa huoneeni ja nukkua hääparin sohvalla.
Kuuloni ei ole enää kovin hyvä.
Kiitos. Tuo on erittäin ystävällistä.
Te menette siis kapteenin huoneeseen, ja Cara...
Me voimme majoittua jonnekin tänne alakertaan.
Anteeksi. Minun huoneessani on sohva, ja annan sen mielelläni käyttöönne.
- Ei sinun tarvitse. - Haluan tehdä niin. Nyt on joulu.
- Kiitä mukavaa naista. - Kiitos, mukava nainen.
Kiitos.
No niin. Tulkaa peremmälle.
- Olemme hyvin kiitollisia. - Totta kai autan.
- Äiti, entä jos joulupukki ei löydä meitä? - En ole siitä huolissani. Hän on fiksu.
Sitä paitsi jouluun on vielä kaksi päivää.
Olisi paljon helpompaa, jos Dennis olisi täällä.
Hän on mieheni, joka on Saksassa.
Toivoimme, että hän tulisi jouluksi kotiin, mutta se ei sitten toteutunutkaan.
Pitelisitkö häntä?
- En voi. - Kyllä sinä voit.
- Hyvä on. - Kas noin.
Hän pitää sinusta.
Mitä jos te ottaisitte sängyn?
- Nukun sohvalla. - Olet ollut jo liiankin runsaskätinen.
Teitä on kolme, ja minä olen yksin.
Äiti, en löydä Douglasta.
- Kuka Douglas on? - Koirani.
- Koirasi. - Se on pehmolelu. Etkö tosiaan löydä sitä?
Se ei ole laukussa. Unohdit sen. Tiedät, etten voi nukkua ilman Douglasta.
Tiedätkö mitä? Tämä näyttää vähän yksinäiseltä.
Pahastuukohan Douglas, jos nukut tämän kanssa?
- Tämä kelpaa. - Kiitos. Tuo on söpö.
- Hei. - Hei.
- Toin peittoja. - Kiitos.
Ole hyvä.
- Sait näköjään uuden ystävän. - Hän pitää minusta. En ole varma, miksi.
Kerro, jos tarvitsette jotain muuta. Hyvää yötä sitten vain.
Öitä.
- Hän on todella mukava mies. - Niin on.
Hei.
- Tuota noin... - Oletkin taiteilija.
En ole. Piirtelen vain ajankuluksi.
- Olet myöhään jalkeilla. - Siivoilin vain. Tarvitsetko jotain?
En, mutta kiitos kysymästä.
- Sinun pitäisi kyllä vähän nukkua. - Niin varmaan.
- Aiotko avata halpakaupan? - En. Autan joulupukin illallisessa.
Tavarat menevät myyntiin perinteiseen hiljaiseen huutokauppaan.
Keräämme rahaa kenttäkeittimeen. Tämä on ollut kova vuosi monille.
- Vau. - Niinpä.
Pelkästään tästä saisi helposti pari miljoonaa.
Voit ottaa sen. Noita on lisääkin.
- Mitä? - Kyllä vain.
Kiitos. Vaalin tätä ikuisesti.
En ole ehtinyt kärttää yrityksiltä lahjoituksia,
minkä vuoksi minulla on huutokauppaan tällaisia kauniita esineitä.
- Milloin huutokauppa on? - Ylihuomenna.
Tiedän. Myrsky on aiheuttanut täällä melkoista hämminkiä.
Niinpä.
Hei. Tästä voisi saada jonkin verran.
- Tämä on ihana. Teitkö tämän? - Tein. Se on pelkkä luonnos.
Hyödyntäisit noita.
Olet taiteilija ja olet myös hyvin lahjakas.
Kiitos.
- Menenkin tästä nukkumaan. - Hyvä on.
- Autatko aina ihmisiä näin paljon? - Kyllä. Autan aina, kun voin.
- Autathan sinäkin ihmisiä. - En tuolla tavalla.
Baxter on varmasti eri mieltä.
- Nyt minä menen oikeasti. - Okei.
Odota.
Haluatko kävelylle?
- Ulosko? - Kyllä.
- Nytkö? - Kyllä.
- Miksi? - Haluan näyttää sinulle jotain.
Hyvä on.
- Voinko... - Niin?
...lainata lämpimämpää takkia? Minulla ei tosiaan ole lämpimiä vaatteita.
Olet todella hyvä työssäsi ja olet lahjakas taiteilija.
Jos tekisit muutaman rohkean siirron, voisit tehdä vielä paljon enemmän.
Joskus suuret rohkeat siirrot eivät vain pääty kovin hyvin.
- Aivan. New York. - Mitä tarkoitat tuolla?
Debbie.
Meidän piti jutella, kun piparit paistuivat.
Taidan olla idiootti. En koskaan epäillyt mitään. Elimme eri maailmoissa.
Hän oli rahoitusalalla, ja minä yritin opiskella taidetta,
mutta senhän piti olla tosirakkautta. Luulin tosiaan, että hän oli se oikea.
Olimme romanttisella illallisella,
ja kesken äyriäisrisoton syömisen -
hän katsoi minua ja sanoi, että se on ohi.
Juuri silloin alkoi soida "Jouluyö, juhlayö".
Aina kun se laulu alkaa soida...
Onhan se typerää. Luulisi, että olisin jo päässyt sen yli.
Enpä tiedä. Joidenkin asioiden yli ei taida päästä koskaan.
- Halusit näyttää minulle jotain. - Olemme melkein perillä.
- Se on tuolla. - Selvä.
Vau.
- Teitkö sinä nämä? - Minä vain suunnittelin ne.
Kaverini Martin opettaa kuvanveistoa, ja hänen oppilaansa tekivät kaiken työn.
- Nämä ovat upeita. - Kiitos.
Ne vetoavat jouluturisteihin.
Ne vetoavat tähänkin turistiin. Samoin taiteilija itse.
Turistikaan ei ole yhtään hassumpi.
Kun olin teini-ikäinen, äitini kuoli.
Se on asia, jonka yli minä en pääse.
- Olen todella pahoillani. - Kiitos.
Äitini oli kotoisin juuri tällaisesta kauniista pikkukaupungista.
En koskaan kyennyt palaamaan sinne. Se tuntui minusta liian pelottavalta.
Äidin kuoltua aloin elää kuin millään ei olisi mitään väliä.
Silloin tuntui siltä, ettei millään ollutkaan mitään väliä.
Mutta viime päivinä sinä...
...olet opettanut minulle, että joillakin asioilla on väliä.
- Kuuluuko meidän suudella tässä kohdassa? - Luulen niin.
En voi.
Olen pahoillani.
Minä olen pahoillani. Puhuit äidistäsi, enkä tiedä...
- Olet todella mukava mies. - En ihan niin mukava.
- Toin sinut katsomaan mitätöntä juttua. - Ei tämä ole mitätön juttu.
Pidän tästä ja pidän myös seurastasi, mutta minun pitää mennä.
Hyvää yötä, Jake.
- Menet väärään suuntaan. - Tosiaan. Tajusin jo.
Mitä sinä teet?
- Hei. - Huomenta.
- Oletko valmis päivän oppituntiin? - Oikeastaan minulla olisi yksi pyyntö.
- Riittää jo. - Hyvä on.
Älä unohda herra Martinia. Kerro minulta terveisiä.
Minä kerron. Kiitos.
Tässä on avaimet. Onnea matkaan.
APUASI KAIVATAAN HUUTOKAUPASSA!
- Hiljainen huutokauppa. - Kyllä vain.
Lahjoitin jo verkossa.
Jokainen dollari auttaa paikallisia ystäviäsi ja naapureitasi.
- Maksan jo paljon veroja. - Älä viitsi. Nyt on joulu.
- Tuollainen ei tehoa minuun. - Ole kiltti. Saat pipareita.
- Sinun pitää kyllä pistää paremmaksi. - Lahjoittaminen on oikea teko.
TIETOKONEPALVELUT
TÄYDELLINEN MIELENTILA
Sillä lailla.
Sähköt palautuvat huomisaamuun mennessä.
- Kiitos avustasi, Jake. - Ei kestä.
Hei.
Hei. Mitä nuo tavarat ovat?
Tuossa on sinun osuutesi jouluhuutokauppaan.
Jokainen tavara on paikallisen kauppiaan lahjoittama.
Et voi olla tosissasi. Miten teit kaiken tuon?
Kun on työskennellyt näin kauan lahja...
...leivonnaisten parissa, on oppinut niksejä.
- Valmistatko lahjaleivonnaisia? - Ei pidä katsoa lahjahevosen suuhun.
- En tiedä, mitä sanoa. - "Kiitos" voisi sopia tilanteeseen.
Kiitos.
- Tämä on kyllä ystävällinen pikkukaupunki. - Gray.
Gray, mitä sinä täällä teet?
Kuulin myrskystä, joten ajattelin tulla pelastamaan sinut.
- Ihan hyvin sinulla näyttää menevän. - Luulin, että tiet on suljettu.
- Nyt ne on avattu. - Ne ovat auki nyt.
Jake Collins on matkustajakodin isäntä.
Jake, tässä on sulhaseni Gray Pittman.
- Hauska tavata. - Samoin.
Olen seriffi Paul Greenleaf. Soita, jos tarvitset jotain.
Kiitos, Paul, mutta olen aika hyvä hoitamaan asioita ihan itse.
- Haluatko nähdä matkustajakodin? - Mielelläni.
- Selvä. - Oli mukava tavata teidät.
Onpa siinä mukava kaveri.
Olit turhan tyly.
Olen ystävällinen ensi kerralla, kun joku mies halailee sinua.
Hän kiitti minua, kun autoin häntä hyväntekeväisyystempauksessa.
Luulin, että tulit tuomaan kirjeet, mutta leikitkin Äiti Teresaa.
- Pakataan tavarasi ja lähdetään täältä. - En voi lähteä vielä. Zeke ei ole tullut.
Taasko jauhat siitä perinteestä? Entä meidän uudet perinteemme?
- Lentomme lähtee 24 tunnin päästä. - Kuule...
Jos Zeke ei tule huomisaamuun mennessä, me lähdemme. Sopiiko se?
Jätän kirjeet ja mietin, miten selitän asian isälleni.
- Hienoa. Mitä teen siihen saakka? - Olet ollut tien päällä koko päivän.
Olet varmasti ihan poikki. Mitä jos menisit ottamaan päivätorkut?
Palaan, kun olen auttanut teetarjoilussa.
Hyvä on.
Ja muista sitten, etten ole täällä Ellen Langford.
- Olen vain Ellie London. - Ellie London?
- Ellie London. - Selvä.
- Hei hei. - Ymmärrän.
Mikä ihmeen teetarjoilu?
Voinko auttaa?
- Hei. - Hei.
Debbie pyysi hakemaan auton, jotta voin...
Ai niin, se jouluteetarjoilu.
- Kiitos. - Ole hyvä.
Olen pahoillani Grayn käytöksestä. Hän vain on sellainen.
Älä sitä murehdi. Olisin varmaan käyttäytynyt samoin.
En usko, että olisit.
Kuulehan...
Halusin pyytää anteeksi sitä eilisiltaista.
Tiesin kihlauksestasi ja menin liian pitkälle.
Meitä oli kaksi.
Olet ollut rehellinen alusta asti, ja sitä olisi pitänyt kunnioittaa.
- Juttu on niin... - Jake.
Kuuntele nyt. Siitä on kauan, kun pystyin luottamaan kehenkään.
Ja... Sinä olet erilainen. Olet rehellinen.
Oli mukava tuntea taas sillä tavalla, ja se tunne sumensi järkeni. Anteeksi.
Ollaanko siis ystäviä?
Heitetään ylävitonen. Ollaan ystäviä.
Minun pitää kertoa yksi juttu.
- Jake. - Palaan ihan kohta.
- Mitä nyt? - Nyt tämä onnistuu.
No niin.
Luulin, että tontuilla on oma yhdistys. Yritättekö saada tästä palkkaa?
Yritättekö viedä kirkolta enemmän rahaa?
Irrotin teistä katseeni vain hetkeksi. Vitsailen vain.
Pärjäättekö nyt?
Hyvä.
Olen kondiittorien jälkeläinen, ja on pakko sanoa,
etten ole ennen syönyt näin hyviä pipareita.
Oletko ihan tosissasi? Kiitos.
- Bon appétit. - Kiitos.
- Hei. - Elämmeko kivikautta?
- En saa mitään signaalia. - Haluatko piparin?
- En käytä sokeria. - Minä tein nämä.
- Ihanko oikeasti? - Onko sitä niin vaikea uskoa?
Bileperijättärestä on pitkä matka kodinhengettäreksi.
Voisitko lopettaa tuosta aiheesta puhumisen?
- Kukaan ei tiedä, kuka olen. - Miksi leikit tarjoilijaa?
Rahani loppuivat, joten olen auttanut täällä korvatakseni majoittumiseni.
Mikset soittanut minulle tai isällesi?
Sanoin, että selviän tästä yksin, ja tarkoitin sitä.
Kukaan ei tunne minua, ja minua kohdellaan ihan tavallisesti. Pidän siitä.
Minua alkaa pelottaa.
- Kiitos. - Nuo näyttävät hyviltä.
- Mitä sanot? - Mielestäni...
...voit esittää täällä mitä vain,
mutta et koskaan tule olemaan kuin nämä ihmiset.
Minun on pakko saada yhteys.
Joulukuu 1981. Zeke, me teimme sen.
Emme osaa ilmaista tunteitamme,
mutta firmamme auttaa muita ihmisiä tekemään niin.
Ystävyytemme mahdollisti tämän kaiken, ja ensimmäinen vuosi oli loistava. Jim.
Joulukuu 1982.
Jim, olit oikeassa ensimmäisen liikkeen perustamisesta Middleburyyn,
mutta minä veikkasin Bill Parcellsia päävalmentajaksi. Hyvä, Giants!
Joulukuu 1993. Yhtiö kasvaa, ja samoin pikku Elliemme.
Hän ottaa voimistelun ihan tosissaan.
Hänestä kasvaa vahva nuori nainen.
Joulukuu 1996. Tänä vuonna rikoimme taas ennätyksiä, Jim.
Ehkä meidän pitäisi aloittaa nettimyynti. Siitä voisi tulla menestys.
Oli ikävä kuulla Noran sairastuneen, mutta hän on vahva nainen.
Hän selviää varmasti, kun sinä ja Ellie olette hänen tukenaan.
Nora on ollut poissa jonkin aikaa, mutta kutsun häntä vieläkin kotiin tullessani.
En tiedä, miten selviäisin tästä ilman Ellietä ja sinua, rakas ystäväni.
Hyvää joulua.
Sisään.
Äiti pyysi kertomaan, että kaakao loppui.
- Selvä. Tulen alas ihan kohta. - Itketkö sinä?
Vähän.
Tämä auttoi minua.
Kiitos.
Jack jäillä. En otakaan jäitä.
Majatalon pitäjä.
Sulhanen.
- Viihdytkö pikkukaupungissamme? - Kyllä vain.
Odotan, että pääsen nukkumaan varavuoteeseen käytävälle.
Mikset ole mukana jouluhässäkässä?
Joskus sitä vain tarvitsee taukoa jopa joulusta.
Älä muuta sano.
Perheeni ei traditioista piitannut.
He miettivät lähinnä uusia hienoja hankintoja.
- Vai niin. - Sinulle pitää kyllä nostaa hattua.
En olisi uskonut näkeväni Ellen Langfordin leipomassa pipareita.
- Luulin, että hän on leipuri. - Vai leipuri?
- Kai vitsailet? - Hetkinen. Ellen Langford.
Hänellähän on sama sukunimi kuin Home & Hearth Giftsin Jim Langfordilla.
Tee minulle palvelus. Unohda, mitä juuri sanoin.
Totta kai.
Hyvää joulua.
Langfordin tytär, Home & Hearth Gifts
BILEPERIJÄTÄR ELLEN LANGFORD KOMPUROI JOULUJUHLASSA
Ellen Langford. Taas minua jymäytettiin.
- No niin. Muistitko laturin? - Muistin.
- Nyt taitaa olla lähdön aika. - On kurjaa, että lähdette.
En edes tiedä, miten voisin kiittää sinua.
Kiitit jo. Piditte minulle seuraa pelottavan myrskyn aikana.
Joku haluaisi lähteä kotiin teidän kanssanne.
- Miten sanotaan, Livvy? - Kiitos, mutta meidän täytyy lähteä.
- Joulupukki tulee, emmekä saa myöhästyä. - Ymmärrän. Hyvää joulua.
- Kiitos. Hei hei. - Hei hei.
Avaa ovi, Livvy. Kiitos.
Vien nämä autoon, jos selkäni kestää.
Toivottavasti Mauilla on paremmat pikkolot, vai mitä?
- Oletko lähdössä? - Taidan olla.
Oletko kuullut Zekestä mitään? Soittiko hän?
- Ikävä kyllä en ole kuullut mitään. - Hyvä on sitten.
Tuota noin...
Voisitko antaa tämän hänelle, kun näet hänet?
Valitettavasti en voi.
- Mikset voi? - Sehän lukee tuossakin.
"Emme vastaa arvoesineistä."
Nämä joulukirjeet ovat täkäläisille melkoisen arvokkaita.
Tässä on laskusi. Maksaako sulhasesi tämän,
vai lähetänkö laskun suoraan isäsi firmaan?
- Tiedät siitä. - Niin tiedän.
Kännykät eivät toimi täällä, mutta netti toimii.
- Joulukuusihan pisti kunnolla kampoihin. - Jake...
Unohdetaan tämä lasku.
Meille oli kunnia saada New York Cityn perijätär vieraaksemme.
Jake, en halunnut valehdella sinulle. En vain voinut kertoa kenellekään.
- Sinun pitää ymmärtää. - Minähän ymmärrän oikein hyvin.
Juuri tuollaisten ihmisten takia lähdin New Yorkista.
Hyvää joulua, neiti Langford.
Ellie, joko sinä lähdet?
- Nythän on jouluaatto. - Tiedän.
- Meidän täytyy palata kotiin. - Sepä harmi.
Toivoin, että tulisit jouluillalliselle.
Tiedän, että Jake odotti kovasti sinua sinne.
Niinpä. Kiitos kaikesta. Hei sitten.
Ai niin, minulla on sinulle jotain.
- Ei sinun olisi tarvinnut. - Sait ihan omat patakintaat.
Kiitos, Debbie. Nämä ovat ihanat.
Hyvää joulua. Pysytään yhteydessä.
- Hyvää joulua. - Kerro isällesikin terveisiä.
Minä kerron. Kiitos, kun säilytit salaisuuteni.
Lupasin tehdä niin,
mutta muista, että jotkut salaisuudet ovat liian suuria taakkoja.
No niin, minun pitää mennä.
Hei sitten.
Huhuu! Jake.
Haluatko puhua siitä?
Tiukaksi menee, mutta meidän pitäisi ehtiä pakata ja ajaa lentokentälle.
- Se ei ole tässä. - Mikä?
Kirje. Minulla on kaikki kirjeet vuodesta 1981 lähtien, mutta ei tämänvuotista.
- Sitä ei ole olemassa. - On pakko olla.
Tulin Snow Fallsiin juuri siksi, että voin antaa kirjeen henkilökohtaisesti.
Ajattelin lähettää sen lentokentältä.
Unohdin sen varmasti majataloon. Meidän pitää palata sinne.
- Myöhästymme lennolta. - Se kirje on pakko saada.
Olen ollut koko ajan melko kärsivällinen, mutta liika on liikaa.
Ne ovat vain typeriä kirjeitä.
- Et tarkoita tuota. - Itse asiassa tarkoitan.
En enää kestä isäsi söpöjä perheyhtiön perinteitä.
Voisimmeko vain nauttia lomastamme?
- Tarvitsemme bensaa. Puheohjaus. - Anna käsky.
Etsi huoltoasema. - Etsitään huoltoasema.
Jos poikaystäväsi löytää kirjeen, hän lähettää sen sinulle.
Hän tietää, että se on tärkeä myös isällesi.
Koko kylähän rakentuu Home & Hearth Giftsin perinnön varaan.
Miksi luulet hänen tietävän, kuka isäni on?
- Mistä hän tiesi, kuka minä olen? - Se lipsahti.
- Miksi? - Se oli vahinko.
Se olisi paljastunut muutenkin. Kuka niistä ihmisistä välittää?
Minä välitän. Lähdin Snow Fallsiin, jotta voin oppia sen ihmisiltä.
Mitä voisit oppia maalaistolloilta?
Et kuulu sinne ja tiedät sen.
Ehkä en.
Ainakaan en kuulu sinun luoksesi.
Älä nyt viitsi. Mihin sinä menet?
- Takaisin Snow Fallsiin. - Miten aiot päästä sinne?
Menen bussilla.
- Entä Mauin-matka? - Mene sinne yksin. Nautit seurastasi.
TERVETULOA SNOW FALLSIIN
Hyvää joulua kaikille.
Pidämme pienen tauon, jotta pääsette nauttimaan ruoasta ja viinistä -
ja tapaamaan joulupukkia.
Tauon jälkeen palaamme, ja seuraamme liittyy hyvin erityinen vieras. Kiitos.
- Hei, tuollahan hän onkin ihan itse. - Hyvää joulua kaikille.
HILJAINEN HUUTOKAUPPA
Jake.
Tiedän, ettei sinulla ole mitään syytä auttaa minua,
mutta kadotin yhden kirjeen matkustajakotiin.
- Oletko nähnyt sitä? - Valitettavasti en.
- Oletko varma? - Olen.
Odottaako sulhasesi autossa? Hän ei taida pitää tavallisen rahvaan seurasta.
Hän on varmaan jo kaupungissa. En tiedä enkä edes välitä.
Selvä.
En ihan oikeasti välitä.
Teit rohkean siirron.
Joskus rohkeat siirrot ovat riskin arvoisia.
Minä en... En tiedä, mitä haluat minun sanovan.
Kehystit ne. Se oli hyvä idea.
Aluksi en halunnut tulla tänne. Siis en todellakaan halunnut.
Halusin sulkea sen osan itsestäni, joka kaipasi äitiäni.
Sitten tapasin täkäläiset ihmiset. Ja tapasin sinut.
Silloin aloin ajatella, että vaikka joidenkin asioiden yli ei pääsekään,
on ehkä helpompaa, jos ei ole yksin.
On helpompaa, jos vierellä on joku, johon luottaa.
Et voi... Meillä on tässä huutokauppa meneillään,
joten jos et aio tarjota mitään, sinun olisi paras lähteä.
Tuota noin...
Mikä tämän arvo on?
Yksi lahja-asiantuntija kertoi minulle sen olevan ainakin miljoonan arvoinen.
Myyty.
Vai lahja-asiantuntija?
Tulkaa kaikki koolle. Joulupukilla on hyvin erityinen viesti meille kaikille.
Kiitos, Debbie. Kiitos kaikille, kun tulitte tänne.
Ja kiitos kaikille, jotka lahjoititte huutokauppaan -
ja teitte tästä joulusta hyvin erityisen monille ihmisille.
Ennen kuin jatkamme juhlallisuuksia, kerron hyvin erityisestä kirjeestä.
Sain sen kaupunkimme vanhalta kaverilta, joka halusi minun lukevan kirjeen teille.
Kirje on päivätty tämän vuoden joulukuussa, ja siinä lukee näin:
- "Hei, Zeke." - Zeke-setä.
"Minun on tullut aika väistyä Home & Hearth Giftsin toimitusjohtajan paikalta.
Jos sallit,
haluan esitellä henkilön, joka olisi mielestäni täydellinen seuraajani.
Hän on tyttäreni Ellen.
Hän tulee Snow Fallsiin peitenimeä käyttäen, jotta ei saisi erityiskohtelua,
vaan saisi omakohtaista kokemusta -
kotikaupungistamme ja sen ihanista ihmisistä.
Haluaisin hänen oppivan asioita, jotka johtivat meidät oikeille raiteille -
kuten perinteitä, ystävyyttä -
ja rakkautta.
Ne ovat tärkeimpiä asioita, joita voimme ikinä antaa toisillemme.
Hyvää joulua."
Onneksi olkoon. Olet erittäin hieno nuori nainen.
Pysyttelitkö poissa, jotta pääsisin tutustumaan kaikkiin?
Ja kaikkien piti tutustua sinuun ilman, että minä ja isäsi tungemme siihen väliin.
Minähän lähdin. Mistä tiesitte, että palaisin?
Emme tienneet sitä, mutta uskoimme sinuun, ja olen todella iloinen, että palasit.
Minä olen kaikkein iloisin. Muutenhan olisin tullut tänne ihan turhaan.
- Isä. - Tule tänne.
- Anteeksi, etten vienyt kirjettä. - Ei sinun tarvitse pyytää anteeksi.
Et edes olisi voinut viedä sitä.
Huijasin sinua vähän ja lähetin sen itse Zekelle.
- Hänen piti tietää, mistä on kyse. - Miksette käytä puhelinta?
Noihin kirjeisiin on talletettu elämämme jokainen tärkeä askel.
- Ja tämä on erittäin tärkeä askel. - Kirjeen tuominen ei ollut edes pääasia.
Tärkein tehtäväsi oli voittaa nämä ihanat ihmiset puolellesi,
ja onnistuit siinä.
Se, joka saa minut lahjoittamaan jotain ilmaiseksi, on ammattilainen.
- Haluan näyttää sinulle huutokaupan. - Näytä vaan.
Paikalliset liikkeet lahjoittivat siihen kauniita esineitä.
- Sinäkö tämän sait aikaiseksi? - Kyllä.
Ensi vuodeksi voisimme valmistaa erityiskokoelman -
uniikkeja lahjoja paikasta, josta kaikki alkoi.
Sen nimi olisi "Rakkaudella Snow Fallsista".
Erinomainen idea, toimitusjohtaja.
Puhutaan töistä huomisaamuna. Nyt on jouluaatto.
- Jollakulla taitaa olla sinulle asiaa. - Anteeksi.
Debbie Collins, pitkästä aikaa. Mitä kuuluu?
Hei. Lupasin kaikille, että saamme erityisvieraan,
ja nyt ikioma Debbie Collinsimme saapuu laulamaan aivan erityisen laulun.
Kiitos kaikille. Olette ihania.
En ole tehnyt tätä vuosiin, mutta nyt on joulu, joten antaa mennä.
Anteeksi, neiti.
Olet kuuluisa vai sanoisinko surullisenkuuluisa bileperijätär,
mutta soisitko pikkukaupungin pojalle kunnian ja tanssisit hänen kanssaan?
Se on minulle suuri kunnia.
- Kuuluuko meidän suudella tässä kohdassa? - Luulen niin.
JOULUN PERINTÖ
Tekstitys: Tuulikki Pehkonen